England. November 1487.
Kampen mellom kirken og kronen raser videre.
Hertugen av Winchester, Englands største jordeier, ligger for døden.
Døende, mine herrer?
- Dør jeg? - Nei da!
Men for å fordrive timene til du blir frisk, min sønn...
La oss tenke oss at du selv skulle gå bort.
Til hvem ville du gi dine eiendommer?
- Til meg, naturligvis! - Ja! Til min elskede konge.
Må din sjofle sjel forberede seg for helvete, min sønn.
Der Satan spyr ild, og enorme djevler fiser natt og dag.
Der ditt sinn aldri blir fritt for angerens pine, -
- og din bak aldri fri for stikkende små gafler!
- Spar meg for de små gaflene! - Hva er dette for noe sludder!
De sarteste delene av dine nedre regioner vil bli yndlingslunsj!
Tilgi meg, konge.
Jeg endrer testamentet og gir alt til kirken.
Velsignet være din plettfrie sjel!
Du ombestemmer deg senere. Jeg vet det!
Jeg tror ikke det.
- Baldrick! Hva nytt? - Det fortelles -
- at hertuginnen av Gloucester har født tvillingnisser.
- Jeg mener hertugen av Winchester! - Han lever fremdeles.
- Han må synge på siste vers nå. - Hvor mange vers kan han?
Kan han ikke bestemme seg? Enten dø eller leve evig!
Denne vimsingen er så uverdig.
- Mylord, en tragisk melding! - Er han endelig død?
Hvem?
Å ja! Du vil spørre hva beskjeden er før du gir meg den! Genialt!
- Jeg mente hertugen av Winchester. - Hvem, mylord?
La oss rydde opp i dette med enstavelsesord!
- Noen har dødd, ja? - Ja, mylord.
- Hvem har dødd? - Erkebiskopen av Canterbury.
- Er du en idiot? - Ja, mylord.
Erkebiskopen av Canterbury?
Kongen har gjort det igjen! Den tredje i år!
- Hvordan døde denne? - Redselsfullt, mylord.
- Detaljer! - De sa bare "redselsfullt".
- Jeg har tragiske nyheter. - Jeg har hørt dem. Gå vekk!
Erkebiskopen har hatt en tragisk ulykke.
Det rår en viss forvirring, men jeg tror jeg vet hvordan.
- Jeg har også mine anelser. - Han kom ut av Winchesters rom.
Som døde etter å ha gitt sin eiendom til kirken?
- Ja, faktisk. - Så kongen var ute etter blod.
Ja, men rundt hjørnet kom samtidig Sir Tavis Mortimer.
- Kongens leiemorder? - Nei, nei! Mortimer!
- Den høye fyren uten ører. - Ja, det er ham.
Han så erkebiskopen og styrtet mot ham med bøyd hode -
- for å motta velsignelsen og kom dessverre til å drepe ham.
- Mortimer hadde tyrkisk hjelm. - En slik med en halv meter pigg.
Slike de bruker til å stikke fienden til døde i magen med.
Så han hadde vel glemt at han hadde den på?
Ja, nettopp! En tragisk ulykke. Tragisk!
Nesten like tragisk som da erkebiskop Bertram ble rammet -
- av et fallende dragehode da han svømte utenfor Beachy Head.
Eller nesten så tragisk som da erkebiskop Wilfred gled og falt -
- baklengs mot spiret på Norwich-katedralen.
Herre, dine veier er uransakelige!
Hvordan skal jeg fortelle dette til hans unge homsevenn?
- For en tragisk ulykke, herre. - Ulykke! Gå og vogg!
- Hvem tror du vil overta? - Det blir vel en av biskopene.
- De foretrekker religiøse typer. - Ryktet forteller -
- at kongen vil ha prins Harry. - Jaså.
Prins Harry som erkebiskop, herre.
Gode Gud! Prins Harry... erkebiskop!
Vi vet jo alle hva som skjer med erkebiskoper, ikke sant?
De kommer til Canterbury. (=gå nedenom)
Å ja!
- Er du sikker på din kilde? - Det var Jane Smart.
Hun som fortalte om hertuginnens kyskhetsbelte av sjokolade.
Hun er pålitelig! Med Harry borte...
Blir Sorte Orm...
Kong... neste.
Denne dag kan bli mitt livs viktigste. Percy!
Mitt aller prektigste gallaantrekk!
- Ja visst, mylord. Hatt? - Trojansk, tror jeg.
- Støvler? - De italienske.
Penisfutteral?
Vi tar det sorte russiske. Det skremmer geistligheten.
- Flere rykter, Baldrick? - Nei. Lord Wilders har en søye -
- i soverommet, men ingenting om utnevnelsen.
- Hvorfor er du kledd slik? - Hvordan?
Dette kolossale vrøvlet!
Kryss fingrene!
Medlemmer av hoffet og geistligheten!
Etter grundige rådslagninger med den gode Gud, hans sønn Jesus -
- og hans flyktige venn Den hellige ånd, -
- har jeg valgt den neste erkebiskopen.
La oss håpe han blir lengre på sin post enn sine forgjengere.
Det kan du tro!
Til Canterburys hellige segl utnevner jeg min egen sønn -
- Edwin, hertug av Edinburgh!
Erkebiskop, vi hilser deg!
Gratulerer, herre!
Bra. Harry! Bra.
Kom inn!
- Deres majestet. - Erkebiskop!
Det gjelder et par punkter ved utnevnelsen...
- Først, kan jeg... - Nei!
Takk. For det andre...
Innbill deg ikke noe, Egbert. Jeg har alltid foraktet deg.
Du er jo min far, så du er partisk.
Sammenlignet med din elskede bror Harry, -
- er du som ekskrementer sammenlignet med fløte.
- Herre, du smigrer meg! - Meg også, herre!
Prøv ikke å trekke deg når jeg endelig har funnet bruk for deg!
Slett ikke! Jeg tenkte bare -
- at en annen like viljesvak som jeg kunne være like bra.
- En slik mann fins ikke. - Å nei, så dum jeg er!
Jeg tenkte en som tror på Gud...
Nei, nei! Isåfall ville jeg ha valgt Harry, -
- ikke et plagsomt ugress som deg. - Da skulle alt være i orden.
Det må være tid for aftenandakt. Jeg må gå.
Egbert!
Kom hit.
Et lite råd.
Om du trasser meg nå eller senere, -
- gjør jeg med deg som Gud gjorde med sodomittene.
- Det ville ikke være lurt, herre! - Du skjønner?
Jeg skal forberede meg på alle eventualiteter.
Flykt!
Tommeskruer, fotknuser, nesekroker, de lange stavene.
- Hvor er dvergen? - Her, herre.
- Da drar vi! - Erkebiskop!
Hill.
Skal du noe sted?
- Ja. - Hvor?
- Canterbury. - Bra. Harry følger deg.
Jeg vil nødig at du blir myrdet før innsettelsen.
Chiswick! Uthvilte hester!
Om vi skal rekke båten til Frankrike, må vi skynde oss.
Til Frankrike?
- Skal du til Frankrike, Percy? - Jeg trodde vi alle skulle det.
Nei, nei. Harry og jeg skal til Canterbury. Ikke sant?
Jeg skjønner. Du har forandret planene.
Det måtte så være at du stikker fjeset i gjødsel -
- og følger oss på rimelig avstand. Skal vi gå, Harry?
Jeg har tenkt på en ting. Om min høyre hånd krenker meg -
- så hugger jeg den av. Om så den venstre krenker meg, -
- hva skal jeg hugge den av med? - Den var lei.
- Hvem var det? - Aner ikke.
Men den høye fyren hadde ansiktet fullt av gjødsel.
Det kaller jeg stil.
Tror du, Edmund, hertug av Edinburgh, på Gud Faderen, -
- Gud Sønnen og Gud Den hellige ånd?
Ja.
Jeg utnevner deg til erkebiskop av Canterbury og Englands primas.
Erkebiskop Edmund den Uvillige la seg raskt til med embetets sedvaner.
Men skyggen av farens trussel hang over ham helt til dagen da...
Si meg, hva gjorde Gud med sodomittene?
Det kan ikke ha vært verre enn det de gjorde med hverandre.
Å Gud, her er det. Hent biskopen av Ramsgate.
- Hvem? - Hent Percy!
Livet mitt henger i en tråd.
Ved den døende lord Graveneys seng sitter Biskopen av London.
Da er du sikker på å havne i helvete.
Helvete, hvor luften er krydret av aroma fra grillete bakdeler.
Nei, nei!
Jeg overlater min mark i kirkens hender -
- og tar farvel med verden.
Hva?! Er erkebiskopen ennå ikke kommet?
Ikke ennå. Og om han kom... For sent!
- Unna her! - Jeg dreper dere begge -
- som jeg drepte din bror! Jeg vil avskaffe kirken!
Herre, herre! Jeg sa ut!
Våkn opp! Våkn opp!
- Er jeg i paradis? - Ikke ennå.
Da må det være helvete. Spar min bakdel!
- Alt i orden. Det er England! - Da er du ikke Satan!
- Nei! Erkebiskopen av Canterbury! - Deres ærverdighet!
Jeg har gitt all min mark til kirken. Kan jeg reddes?
Nei, ditt forræderske svin! Jeg dreper deg!
Vent. La oss ta det trinnvis!
- Kirken trenger egentlig ikke marken din. - Hva den trenger, er skikkelig juling!
Men får jeg ikke dens velsignelse, kommer jeg til helvete!
- Ja! Hvor små tenger... - Ut!
Skulle en som du komme til helvete? Aldri. Aldri!
- Jeg har begått mange synder. - Nei, langt ifra.
- Jeg myrdet min far - Jeg forstår deg!
- Heng i, Egbert! - Jeg har bedrevet hor.
- Hvem har ikke det? - Over tusen ganger.
Vi lever da i 1487!
Med min mor. Så jeg kommer til helvete!
Hvor svulster store som kålrøtter vokser ut av nese og ører!
Drep den biskopen!
La oss se litt på helvete. Ikke så ille som alle maser om.
Nei da, nei da. Himmelen, for eksempel, er for folk -
- som liker slikt som foregår i himmelen.
Synge, prate med Gud, vanne potteplanter.
Mens helvete er for folk som liker andre slags ting:
Hor, plyndring, tortur.
- Den slags ting. - Er det sant?
Gi marken til kronen, så får du det festlig straks du er død.
Hor og plyndring i hele evigheten?
Og smellene av kjepper mot dine sarteste deler.
- Du bestemmer! - Javel. Jeg gir marken til kronen.
Og legger min sjel i Guds hender. Måtte han behandle meg -
- som det stykke avfall jeg er og sende meg til helvete!
Amen! Du er en heldig mann! Skulle gjerne vært med, -
- men som erkebiskop... - Jeg beklager så meget...
- Min sønn! - Far!
- Fader! - Min sønn!
Hvem var det?
De så ut som de to som skal drepe erkebiskopen av Canterbury.
Typisk!
Din tyrkiske hund! Tyrkiske gris!
- Far, det er meg! Pax! - Beklager, Harry! Du kommer deg!
Takk, far. God natt, mor.
Han haler innpå meg!
- Hvordan hadde Edmund det? - Bare bra.
- Chiswick! Uthvilt hest! - Og hans kjære får?
- Hvis får? - Edmunds får.
- Hvilke får? - De i Canterbury.
Hjorden han snakket om.
Herre Gud.
Jeg skjønner det ikke. Edmund liker jo ikke religion.
Umulig. Han er erkebiskop av Canterbury.
Ja, men også en slem gutt som jeg måtte gi ris på baken -
- da han tisset i fontenen. - Det var jo lenge siden.
Forrige torsdag.
Gutten tegner godt. Må han få et langt og sunt liv!
Jeg takker Gud for at jeg aldri mer trenger å si:
"Hvem vil befri meg fra denne brysomme prest?"
Henrik II sa det da han hadde leven med Thomas Becket.
Han satt til bords med to fulle riddere og ropte:
"Hvem vil befri meg fra denne brysomme prest?"
Hva?
Gud bevare oss!
Jeg sa: Hvem vil befri meg fra denne brysomme prest?
- Hvem da? - Erkebiskopen av Canterbury!!
- Hva skjedde så? - De drepte ham selvfølgelig!
- La oss så komme til saken. - Saken, herre?
Baldrick har sett på hvordan vi kan tjene penger på jobben.
Det synes å være fire profittområder. Forbannelser, tilgivelser, relikvier -
- og salg av nonners seksuelle tjenester.
Nonner? Mener du at noen vil betale for det?
Utenlandske forretningsmenn, andre nonner.
- Vi begynner med tilgivelser. - Her er et bra utvalg.
Man får hva man betaler for. Her er tilgivelse for å snakke -
- med mat i munnen, undertegnet av en prest i Tewksbury.
- Hvor mye ble det? - To kiselsteiner.
Denne er tilgivelse for alt, iberegnet "drap, hor -
- og lemlestelse av nær venn eller slektning."
- Hvem har undertegnet den? - Begge pavene.
Forbannelser er nokså like. Denne fikk jeg for et halvt egg.
"Kjære fiende. Jeg forbanner deg og håper at noe ubehagelig -
- skjer med deg, f.eks at det faller en løk på hodet ditt."
Det er en av de billigste. Denne f.eks. kostet fire dukater.
"Kjære fiende. Må Gud hate deg og hele din slekt. Må du bli -
- farget oransje og må ditt hode falle av i en ubeleilig stund."
- Virker dette? Er det sant? - Gjør det?
Nei da.
Relikvier: Vi har liksvøp fra Torino, -
- vin fra bryllupet i Cana, fliser fra korset...
Og alt som Jesus laget mens han var i snekkerverkstedet.
Pipestativ, kaffebord, kakestativ, bokstøtter, -
- krusifiks, et fint ostebrett, fruktfat, vanntette sandaler.
- Denne er jeg ikke ferdig med. - Avskyelig! Juks alt sammen!
Hvordan kan folk se forskjell på disse og ekte relikvier?
- De kan ikke. Det er vitsen. - Du kan ikke lure alle!
- Her har jeg en ekte relikvie. - Hva er det?
Et ben fra Herre Jesus' finger.
Det kostet meg 31 sølvmynter.
- Gode Gud! Er det ekte? - Ja. Nå ble du stum, Baldrick.
Jeg trodde de bare kom i esker på ti.
Jeg kunne gitt deg en for et par grot.
Fingre er populære for tiden. Men nese er det helt store.
Her har vi den hellige forenklede selskapspakken, -
- med Jesus' nese, St. Peters nese, -
- et par neser fra Frans av Assisi, og -
- nei, disse er Jeanne d'Arcs.
Den svindleren! Jeg skal vise ham!
- Hill! - God aften.
Hva kan jeg gjøre for dere? Vi skal myrde erkebiskopen.
Vi er hans fiender.
- Vi frykter at han er i fare. - Hvordan?
Få se nå. Kanskje vår gode kong Richard er sint på ham -
- og har sendt to fulle riddere, nettopp hjemkommet fra korstogene -
- for å hevne seg på ham. - Slikt har skjedd før.
- Jeg oppfattet visst ikke navnene. - George de Boeuf.
Justin de Boinod.
To fulle riddere, rett fra korstogene på oppdrag for kong Richard.
- Og oppdraget? - Vi er her for å slå ihjel...
...litt tid før neste korstog.
Jeg skal hente ham.
Baldrick! Et par riddere vil treffe erkebiskopen.
Jeg har noe å si som vil sjokkere deg.
Sikkert om nonnene i Uppingham og lysestaken. Den har jeg hørt.
Nei! To riddere utenfor er kommet for å drepe deg.
Beklager så meget. Skal se hva som sinker ham.
- Hva foregår? - De er her for å drepe oss.
Du må ikke gå ut fra at alle er sanseløse mordere!
De har stukket av!
De må ha gått den hemmelige gangen til nonneklosteret!
Søstre! Tre menn kom hit. Hvilken vei gikk de?
- Jeg tror de gikk den veien! - Gud velsigne deg.
Vent!
De vil kjenne oss igjen om vi er kledd slik. Kom!
Har dere sett to svære riddere gå denne veien?
Nei, søster. Dessverre.
- Prøv den veien! - Mange takk.
Moder, -
- sa ikke Paulus i Efeser-brevet:
"En kvinne er som en flaggermus."
"Ofte å høre, men sjelden å se."
Jeg tror ikke det, Sara.
- Skal vi kontrollere sovesalen? - Ja, det var en god idé!
Piker! Piker, piker!
Jeg har sagt tusen ganger at slåssing på sovesalen er forbudt!
Hvem har funnet på dette? Du! Den stygge piken!
Å Gud! Erkebiskopen av Canterbury!
Og en mann!
Jeg tror jeg kan forklare.
- Og det er hele historien. - La oss ta det en gang til.
Som erkebiskop fant du at du bare var interessert -
- i draktenes skjønnhet. - Ja, det fine broderiet.
Grepet av lastefullhet begynte du å kle deg som nonne.
Jeg kunne ikke motstå følelsen av det hessiske undertøyet!
Det kan jeg forstå. Men du tvang biskopen av Ramsgate -
- og broder Baldrick til det samme. - Måtte jeg forbannes for det!
Og endelig drakk du to riddere fulle og inviterte dem -
- til brytekamp i nonneklosteret. En pervers, hedensk orgie!
Denne groteske historien har en umiskjennelig klang av sannhet.
Jeg har derfor i dag skrevet til alle tre pavene og anbefalt -
- at du umiddelbart bannlyses. Du kan aldri mer -
- være erkebiskop av Canterbury. - Å kjære!
Det er nok, søster Sara. Han har nok lært nå.
Unnskyld?
Gå synder og møt dommen!
Fort! Klosteret brenner!
- Sannelig, verden er pillråtten. - Ja sannelig, moder!
Jeg er trett og sliten. Du kan forlate meg.
Da trenger du ikke enhjørningen i kveld?
Nei, ikke i kveld, Sara.